Varför hjälper du honom? Han tog ju oss till fånga.
Du är ingen fånge, lilla ladyn. Ned Starks dotter går inte säker.
Rid österut. Din syster väntar på dig.
Jag väntar på ett uppdrag som tar mig långt bort, du kan kanske följa med.
Var på din vakt mot honom.
Lorden av Harrenhal kan uppvakta änkan Arryn. Ge dig av till Eyrie snarast.
Jag heter Jojen Reed. Det här är min syster Meera.
Vi har gått långt för att finna dig, och vi har lång väg kvar.
Vad har vi här? Frusna kråkor?
-Grisen får bättre mat än oss. -Grisen är värdefull för mig.
Vad är det?
Kom, mylord. Du är långt hemifrån och vintern nalkas.
Jag vill köpa alla. 8 000.
Mäster Kraznys säger att ni inte har råd med det här.
-Jag har drakar. -De vill ha den största.
Avgjort. Jag tar dig också. Direkt.
Du tror att du är listigast av alla.
Om du får problem, behöver du bara säga "min far".
Du är inget utan din pappa. Glöm aldrig det.
Det här hjälper dig nog att minnas.
Hur många av fingrarna tror du att vi kan köra upp i hans arsel?
Var det sånt du och din syster höll på med? Mjukade hon upp dig åt oss?
Han kommer att falla av hästen. Hjälp honom, nån!
Vatten, vatten. Snälla, ge mig vatten.
Vatten, snälla. Snälla.
-Om jag dör får du ingen... -Nog nu. Här.
Jag har nog aldrig sett en man dricka hästpiss så snabbt.
Sluta!
Inte längre.
Om du gör det igen kapar jag andra handen också.
Upp med dig.
Lord Tyrion. Kom in.
Jag hoppades få tala med dig. I förtroende.
Alltid i förtroende.
-Om Svartvattnet. Är det olägligt? -Nej då, det är lägligt.
Kanske en av dina fåglar vet om min syster vill...
...ta livet av dig?
Jag ärvde inte Lillfingers spioner. Därför är jag här. Jag behöver bevis.
-Bevis? Blir det rättegång? -Jag behöver veta.
Jag har inga bevis. Endast viskningar.
Före allt detta elände ville jag berätta om hur jag blev skuren.
-Vill du fortfarande höra? -Vill jag det?
Som pojke färdades jag med en teatergrupp genom Fria städerna.
I Myr fick min herre ett erbjudande han inte kunde tacka nej till.
Jag fruktade att köparen skulle utnyttja mig som vissa män gör.
Men det han ville var nåt ännu värre.
Han gav mig en brygd som gjorde mig orörlig, men inte alls okänslig.
Med en böjd klinga skar han av allt, rot och stam, medan han mässade.
Han brände mina könsdelar i ett fyrfat.
Flammorna blev blå och jag hörde en röst svara på hans åkallan.
Jag drömmer fortfarande om den natten.
Inte om häxmästaren. Inte om klingan.
Utan om rösten ur lågorna.
Var det en gudom? En demon? En trollkarls trick? Jag vet inte.
Men häxmästaren åkallade och en röst svarade.
Sen den dagen har jag hatat magi och alla som utövar den.
Därför ville jag hjälpa dig i kampen mot Stannis och hans Röda prästinna.
Jag fick en sorts symbolisk hämnd.
Jag har ett behov av verklig hämnd-
-på den verkliga person som försökte dräpa mig.
-Det kräver ett inflytande som... -...du inte förfogar över.
Men inflytande är i hög grad en fråga om tålamod, enligt min erfarenhet.
När jag hade tjänat häxmästarens syfte slängde han ut mig att dö.
Jag beslöt att leva för att trotsa honom.
Jag tiggde. Jag sålde de delar av min kropp som ännu fanns kvar.
Jag blev en utmärkt tjuv och lärde mig att innehållet i en mans brev-
-är viktigare än innehållet i hans penningpung.
Steg för steg, genom den ena osmakliga uppgiften efter den andra-
-tog jag mig från Myrs slum till Lilla rådets kammare.
Inflytande växer som ogräs.
Jag närde mitt tills dess rankor nådde från Red Keep-
-hela vägen till andra sidan världen-
-där jag lyckades linda dem runt nåt mycket unikt.
-Häxmästaren. -Var hälsad, gamle vän.
Det var längesen.
Jag tvivlar inte på att du en dag kommer att få din hämnd.
Om du är stark nog att utkräva den.
När folk talar om Nattens väktare nämner de aldrig allt skyfflande.
De talar om ära, om att benåda brottslingar och beskydda riket.
Men det man gör mest är att skyffla.
Och bli anfallen eller dödad. Eller ännu värre.
Men när man inte blir dödad skyfflar man.
Titta, ännu mer skit.
Jag började undra vad jag skulle göra med resten av dagen.
-Vi måste ge oss av. -När Överbefälhavaren säger till.
Han sa åt oss att färdas till Första människornas näve.
-Han kunde inte ha vetat. -Men vi vet vad som finns där ute.
Craster har varit här ute och överlevt.
-Är han din skyddsherre nu? -Vi är de söner han aldrig fick.
Mormont kommer inte att rädda dig. Inte drummeln där, heller.
När Vandrarna kommer dukar Craster fram oss som vilka svin som helst.
Om vi vill överleva...
...måste vi ta hand om oss själva.
-Du väckte honom. -Förlåt.
Han är vacker.
-Han är vacker. Har han nåt namn? -Nej.
-Ska du ge honom ett? -Varför det?
Jag skulle vakta den åt dig. Nu är du tillbaka.
-Du fick den. -Det är bara en dum fingerborg.
Jag vill rädda mitt barns liv. Kan du hjälpa mig med det?
Jag har inte tid för annat än honom, för han har inte lång tid kvar.
-Du måste följa honom. -Hur?
Du vet hur.
-Brandon? -Mor!
Hur många gånger har jag sagt det? Klättra inte i träd.
-Det är här. Det kallar på mig. -Du får aldrig mer klättra.
-Lova mig! Lova mig! Lova, Bran! -Mor!
-Är han mycket stor? -Inte större än vanligt.
-Ändå sägs det att han var... -Makalös.
Den mest makalöse de har haft. Och de har haft många män.
Talar vi om den Podrick som tjänar lord Tyrion? Verkar lite enfaldig?
-Vad gjorde han med dem? -Flickorna brukar beskriva sånt väl.
-Vad sa de då? -Att det var svårt att beskriva.
Under inträffar på de mest oväntade platser.
Och vad sa Lillfinger om denna förlorade inkomst?
Han var för upptagen för att märka det. Han reser snart till Eyrie.
För att förklara sin uthålliga kärlek till lady Arryn - och hennes titel.
Så sorgligt. Är det allt som krävs för att han ska glömma Sansa Stark?
Han har inte talat med henne sen sist men har nog inte tappat intresset.
-Vad får dig att säga det? -Skeppets lastförteckning.
-Du kan läsa. Sällsynt i ditt yrke. -Före detta yrke.
Missar jag nån självklarhet?
Två fjäderbolster. Han tar med två fjäderbolster till sin hytt.
Vem är så viktig för Lillfinger att personen får ett fjäderbolster?
-Tar han med en av flickorna? -De intresserar honom inte.
-Hur vet du det? -Jag är en av hans flickor.
Under inträffar verkligen på märkliga platser.
Rhaenyra Targaryen mördades av sin bror, eller snarare hans drake.
Den slukade henne medan hennes son såg på.
Hennes kvarlevor är begravda i den här kryptan.
Ceremonin brukar hållas i huvud- helgedomen som rymmer 700 personer.
Det verkar finnas gott om plats på området för alla andra.
Det finns inte fler än 700 dignitärer.
De andra är där för att se med beundran på de 700-
-så att de påminns om hur överlägsna de måste vara.
I den urnan finns askan efter Aerion Targaryen - eller Aerion Ljuseld.
Han trodde att han skulle förvandlas till en drake om han drack vildeld.
Här vilar förstås Galne kungen - dräpt av min farbror.
Vill du se var de sista Targaryen vilar?
Lady Margaery kanske finner det makabert.
Nej då, ers nåd. Att se gravarna är som att vandra genom historien.
Graven ligger här borta.
-Gifte ni er här, ers nåd? -Ja.
-Det måste kännas som i går. -Som en hel livstid sen.
-Begravdes er make också här? -Nej, han ville vila vid Storm's End.
-En sån tragedi. -Jakt och dryckenskap bör ej blandas.
Min son jagar. Då glömmer han att han aldrig har utkämpat ett slag.
Jag minns att han belägrade Storm's End i nästan ett år.
Allt han belägrade var bankettbordet i officerarnas tält.
Jag bad honom undvika Robert. Varför kämpa mot en riktig krigare?
Vi mödrar vill hålla våra söner från graven. Men de verkar längta dit.
Vi översköljer dem med förnuft, men det rinner av som regn från en vinge.
-Ändå tillhör världen dem. -Ett löjligt arrangemang, enligt mig.
Gudarna har önskat det så.
Far ville inte ha dem här. Han ville se deras aska kastad i Svartvattnet.
-Men Högste septonen avrådde honom. -Det gläder mig.
Förlåt, ers nåd. Jag vet att de utförde hemska dåd-
-men deras förfäder byggde det här.
Ibland är svårigheter priset för storhet.
Jag instämmer helt.
Ska vi gå ut och hälsa på dem?
Om ni ger dem er kärlek får ni tusenfalt tillbaka.
Jag har talat med dem. Jag vet hur de känner för er.
Ni ledde King's Landings försvar.
De avgudar er.
Öppna dörrarna!
Joffrey.
Vänta!
Lady Margaery!
Tack, lady Margaery!
Lady Margaery!
Kung Joffrey! Kung Joffrey!
Kung Joffrey!
-Hur långt bort är Deepwood Motte? -Inte långt. Er syster väntar där.
-Sände hon dig att rädda mig? -Ja. Jag tjänade era plågoandar.
-Jag löd dem och bidade min tid. -Varför riskerade du livet för mig?
Jag växte upp på Saltcliffe. Jag var pojke när ni togs till fånga.
Vi stod uppe på udden och såg skeppet som tog er med.
Jag minns fars ansiktsuttryck: "Det är Balon Greyjoys sista son i livet."
Det var de ord jag hörde när jag såg hur de behandlade er.
Männen... De sa att min far visste vad de gjorde mot mig.
-Visste han det? -Jag vet inte, mylord.
De berättade inte mycket för mig.
Min systers män är henne trogna. Vi behöver inte gömma oss.
Alla är inte er systers män. Vissa är lojala mot er far.
Tänk så avundsjuk jag var när far bad Yara inta den här platsen.
-Vad bad han er göra? -Plundra fiskebyar.
Han litade inte på mig. Han trodde att jag var en Stark.
Det kunde jag inte vara. Robb Stark påminde mig alltid om det.
-Mästrade han er? -Det behövdes inte.
Han behövde bara...vara. Vara den han var född att vara.
Hans liv passade honom väl. Hur skulle en sån kunna vara min bror?
Han regerar över Norden. Men jag...
Min far bad mig välja - och jag valde.
Jag kan inte vara en Stark.
Men en Järnfödd... Det föddes jag till att vara.
Jag betalade järnpriset för Winterfell.
Jag mördade pojkarna.
-Pojkarna Stark? -Jag hittade dem aldrig.
Bara några föräldralösa barn.
Jag lät Dagmar skära halsen av dem och bränna kropparna...
...så att jag kunde behålla Winterfell och göra min far stolt.
Det kanske inte är för sent.
Det är det.
Min riktige far halshöggs i King's Landing.
Jag gjorde ett val... och jag valde fel.
Nu har jag bränt alla broar.
Inte alla, mylord.
Hon är här uppe.
-Yara! -Tyst. Vänta.
Jag tog hit honom. Han dödade de andra.
Vad? Nej, jag är oskyldig. Ni får inte!
Snälla, sluta!
Nej!
För honom dit där han hör hemma.
Ät.
-Vad gör du? -Jag dör.
Du får inte dö.
Du måste överleva. För att utkräva hämnd.
-Jag bryr mig inte om hämnd. -Din ynkrygg.
En motgång och du ger upp.
-Mot... Motgång? -Du förlorade handen.
Min svärdhand. Jag var den handen.
En enda gång får du känna på den verkliga världen-
-där människor mister viktiga ting, och du klagar och ger upp.
Du låter som ett jävla fruntimmer!
Jag vet vad du gjorde för mig. Du sa att Tarth var fullt av safirer.
Den kallas Safirön på grund av det blå vattnet.
Det visste du.
Varför hjälpte du mig?
-Ville du tala med mig? -Ja, om Jaime.
Jag ville få veta om vi gör allt för att få honom tillbaka.
När Catelyn Stark fängslade Tyrion - vad gjorde jag då?
-Ni förklarade krig. -Om jag gör det för dvärgens skull...
...vad ska jag då inte göra för min äldste son och arvtagare?
Allt som står i min makt.
-Du är fortfarande kvar. -Ja.
Varför?
Har det aldrig slagit er att det är jag som förtjänar ert förtroende?
Inte Jaime eller Tyrion, utan jag.
Åratal av predikningar om släkt och arv.
Samma predikan - bara med små, tröttsamma ändringar.
Slog det er nånsin att er dotter var den enda som lyssnade på dem?
Att hon kunde bidra mest till det arv som ni älskar mer än era barn?
Varsågod. Bidra.
Släkten Tyrell är ett problem.
De hjälpte oss besegra Stannis Baratheon. De räddade dina barns liv.
Margaery har satt klorna i Joffrey.
-Hon vet hur man styr honom. -Bra. Jag önskar att du visste det.
Problemet är inte att du är kvinna-
-utan att du inte är så klipsk som du tror.
Du har låtit den pojken trampa på dig och alla andra i den här staden.
Ni kanske ska hindra honom från att utöva sina nöjen.
Det ska jag.
-Tycker ni om den, farmor? -En gyllene ros. Så originellt.
Mina tallrikar har rosmotiv. Mina lakan likaså.
Min potta har ett rosmotiv, men den luktar inte bättre för det.
Rosor är tråkiga, min kära. "Växer sig stark."
Den tråkigaste devis ett hus kan ha. "Vintern nalkas."
Det är nåt man minns. "Vi sår inte."
Starka! Det är de husen man ska vakta på.
Skräckvargar och krakar - vildsinta vidunder.
Men en ros som växer sig stark... Det får hjärtat att bulta av skräck.
Se, små raringar. En spindel i trädgården. Spring iväg nu.
Väx er starka.
Mylady, jag ville personligen välkomna er till King's Landing.
Er närvaro har lyst upp staden.
Har min närvaro lyst upp staden?
Är det er vanliga replik? Vill ni förföra mig?
För uppenbart, kanske.
Nej då. Förför mig, snälla ni. Det var alltför längesen.
Men det tjänar inget till. Ska det avlägsnade stöta mot det skröpliga?
En fråga för filosoferna. Men ni har trippat hit av en anledning. Vilken?
-Får jag sätta mig ned? -Nej.
Ni ska vara en så begåvad man. Jag undrar varför ni har uppsökt mig.
-Ni intresserar er för Sansa Stark. -För att jag talat med henne en gång?
Kom en av era spioner springande? Hon är en intressant flicka.
-Är hon? -Nej, men hennes barndom var det.
Ja, det var den. Tyvärr.
Förlåt, jag ödslar er tid. Jag trodde att vi månade om hennes välmående.
Så ja. Ni ger upp lite för lätt.
Promenera med mig. Väggarna har öron, och tydligen grenverket med.
Jag väljer mina allierade med omsorg och mina fiender ännu noggrannare.
-Vilket av dem är Sansa Stark? -Ingetdera. En flicka i skogen.
-Jag beundrade hennes far. -Ned Stark hade många beundrare.
Hur många steg fram när bödeln kom efter hans huvud?
Jag kunde inte hjälpa honom, men kanske hans dotter.
Ni är inte den enda som intresserar sig för henne.
Inget under. Hon är en vacker flicka med ett känt namn.
Hon skulle bli en underbar maka till rätt friare.
Ni verkar ha kommit till poängen.
Det sägs att när Lillfinger reser följer Sansa Stark med honom.
Varför kommer ni till mig?
Lillfinger föddes utan land, rikedomar eller armé.
Han har skaffat de två första. När har han en armé?
Ni skrattar kanske, men jag känner honom bättre än de flesta.
Lillfinger är en av de farligaste männen i Westeros.
Om Robb Stark faller är Sansa Stark nyckeln till Norden.
Om Lillfinger äktar henne är nyckeln hans.
Varför skulle en så ökänd man få röva bort en så ljuvlig brud?
Ni måste ringakta honom. Ni vill så gärna underminera honom.
Jag finner honom en smula roande.
Men han bränner vårt land om han får regera över askan.
-Ni är en listig man, lord Varys. -Jag tror att jag har en lösning.
Det krävde ingen list. Det var självklart.
-Jag vill inte störa. -Du stör inte.
Vi önskar vara ostörda. Vänligen vänta inne i tornet.
Om ni vill ge mig era namn ska jag be kungen tala med er.
-Vad bad du om? -Det avslöjar jag inte.
Då berättar jag vad jag bad om i morse.
Jag bad för släktens välgång, ett slut på kriget och en kort vinter.
-Tråkigt och traditionellt. Du, då? -Förlåt, men jag kan inte.
Min kusin Alanna var den vackraste flicka jag hade sett.
Jag var en tanig tolvåring och Alanna var en gudinna.
-Hon kallade mig gristrynet. -Det är ju absurt.
Det var nåt med min näsa. När hon gick förbi mig brukade hon grymta.
Jag bad att hon skulle drabbas av hudsjukdom. Då fick hon grötpest.
-Grötpest? -Har ni inte det?
Huden börjar se ut som gröt. Sen ramlar ansiktet av och man dör.
Din... Jag trodde dig!
-Grötpest. En sån idiot jag är. -Säg inte så.
Så vad hände med Alanna?
Hon gifte sig med en stilig herreman, fick vackra barn och bor i ett slott.
Det är högst frustrerande.
Hon är säkert avundsjuk på dig nu.
Du gifter dig och hon får låtsas vara lycklig över att du blir drottning.
Jag vill att vi blir vänner. Goda vänner.
Det skulle göra mig väldigt lycklig.
Du måste se Highgarden. Du skulle älska det.
Vi har maskerad varje skördemåne. Folk arbetar på kostymerna i månader.
Drottningen låter mig nog inte resa.
När jag gifter mig med Joffrey blir jag drottning.
Och om du skulle gifta dig med Loras...
Då skulle din plats vara i Highgarden, eller hur?
Vi skulle bli systrar, du och jag. Skulle du vilja det?
Han hette Bannen. Han var en god man, en god obygdsjägare.
Han kom till oss från... Var kom han ifrån?
Från White Harbor-hållet.
Han kom till oss från White Harbor. Han uppfyllde alltid sin plikt.
Han höll sina löften så gott det gick.
Han red långt och stred vildsint.
-Vi ser aldrig hans like igen. -Och nu är hans vakt förbi.
Och nu är hans vakt förbi.
Tänk att en bruten fot kunde bli en mans död.
Han dog inte av det. Oäktingen Craster svälte honom till döds.
-Hans döttrar behöver mat. -Är du på hans sida?
Du kan inte stjäla hans mat. Vi är av Nattens väktare - inga tjuvar.
Den dag vi ger oss av kommer Craster att öppna en av våra vintunnor-
-festa på skinka och potatis och skratta åt oss som svälter i snön.
Han är inget annat än en vilding.
Tänk att Bannen kunde lukta så gott.
Du har väl en son, Mormont? Jag har fått min nittionionde.
Har du nånsin träffat en man med nittionio söner?
Och fler döttrar än jag kan räkna.
-Jag är glad för din skull. -Jag blir glad när ni försvinner.
Så snart våra sårade är starka nog.
De är så starka som de kan bli.
De döende - varför skär du inte halsen av dem?
Eller lämna dem, om du är för vek, så ordnar jag det själv.
Vems hals ska du skära av, gamle man?
-Vänta utanför. -Vi fryser och har ingen mat.
-Mina hustrur gav er bröd. -Bröd med sågspån i.
Om ni inte tycker om det kan ni gå ut och äta snö.
Jag äter hellre det du har gömt undan.
-Jag sa åt er att vänta utanför. -Han dricker och äter medan vi dör.
Ni har fått nog, kråkor. Jag måste ge mina kvinnor mat!
Så du medger att du har gömt mat? Hur klarar ni annars vintern?
-Jag är en gudfruktig man! -Du är en snål oäkting!
Ut med dig, din tjuv! Och du med. Och du.
Sov ute i kylan med tomma magar.
Jag hugger händerna av näste man som kallar mig oäkting.
Du är en oäkting.
En dotterknullande oäkting till vilding.
-Gudarna kommer att förbanna oss! -Det finns inga lagar bortom Muren.
Visa var han gömmer maten, annars möter du samma öde.
Släpp henne. Du ska mista huvudet för det här...
-Fort, fort. -Jag ger mig inte ut dit.
Vi måste iväg. Nu!
Följ mig. Jag vet den bästa vägen.
Kom!
Spring snabbt, spädgris! Och sov gott!
Jag skär halsen av dig nån natt.
-Får jag ta av mig huvan? -Ni bör inte se vart vi är på väg.
Halt!
-Vad är det? -Rom på svart melass.
-Svår att få tag på i krigstider. -Jag tar lite.
Nu vänder vi hemåt.
-Vad är det här för plats? -En dit inga vargar eller lejon når.
Ni ser ut som en flock svinaherdar.
Vissa av oss var svinaherdar. Och garvare och murare. Det var då.
Ni är fortfarande svinaherdar. Och garvare. Och murare.
-Tror ni vapnen gör er till soldater? -Nej.
Att utkämpa ett krig gör en till soldat.
Beric Dondarrion? Du har sett bättre dagar.
Och jag ser dem aldrig mer.
Desertörer från Starks och Baratheons arméer.
Ni utkämpar inget krig - ni flyr från det.
Jag hörde att du var kung Joffreys vakthund.
Men här är du nu, så långt hemifrån. Vem av oss flyr?
Bind upp repen så får vi se.
Varför leder du en hop bönder?
Ned Stark beordrade mig att avrätta din bror i kung Roberts namn.
Ned Stark är död. Kung Robert är död.
Min bror lever. Du kämpar för spöken.
Det är vad vi är: Spöken som väntar på dig i mörkret.
Du ser inte oss, men vi ser dig.
Oavsett vilken mantel du bär - Lannisters, Starks, Baratheons-
-så när du dig på de svaga. Broderskapet utan baner ska jaga dig.
-Har du funnit Gud? Är det så? -Ja, jag är pånyttfödd i Guds ljus.
Det skulle alla vara om de hade sett det vi har sett.
-Mörda mig och få det överstökat. -Du dör snart, men inte genom mord.
-Bara genom rättvisa. -Och det är mildare än du förtjänar.
Vid Gycklarvadet våldtogs sjuåriga flickor.
Och spädbarn höggs itu medan mödrarna såg på.
Jag var inte där. Släng era döda barn utanför nån annans dörr.
Huset Clegane byggdes på döda barn.
Prins Aegon och prinsessan Rhaenys lades framför Järntronen.
Är jag min bror? Är det ett brott att vara en Clegane?
-Mord är ett brott! -Jag rörde aldrig barnen Targaryen.
Kände inte deras lukt. Hörde inte deras skrik.
Vill ni skära halsen av mig? Sätt igång!
Men kalla mig inte mördare, och låtsas vara oskyldiga.
Du mördade Mycah - slaktarens son. Min vän.
Han var tolv år gammal. Han var obeväpnad.
Du slängde upp honom på hästen som om han var en hjort.
Ja, han blödde ymnigt.
-Nekar du inte till mordet på pojken? -Pojken anföll prins Joffrey.
Jag slog till Joffrey. Mycah sprang sin väg.
Då borde du ha dött. Jag ifrågasätter inte prinsar.
Du är åtalad för mord. Men ingen här vet sanningen, så vi dömer dig inte.
Endast Ljusets herre kan göra det nu.
Jag dömer dig att prövas genom strid.
Nåväl, vem ska det bli?
Ska vi se om din eldgud verkligen älskar dig, präst?
Eller du, bågskytt? Vad är du värd med svärd i hand?
Eller är den lilla flickan modigast här?
Ja. Det kan så vara.
Men det är mig du ska kämpa mot.
Mäster säger att de är oprövade.
Att det vore klokt att låta dem blöda tidigt.
Det finns många småstäder att plundra på vägen dit.
Om ni tar fångar köper mästarna de friska till ett bra pris.
Och vem vet?
Om tio år kan de pojkar ni skickar också bli Obefläckade.
På så vis når alla framgång.
Är det genomfört? Tillhör de mig?
-Det är genomfört. -Det är genomfört.
-Hon håller i piskan. -Ni håller i piskan.
Slynan har sin armé.
Obefläckade!
Framåt marsch!
Halt!
Säg åt slynan att hennes odjur vägrar komma.
En drake är ingen slav.
Talar du valyriska?
Jag är Daenerys Stormfödd av huset Targaryen och Gamla Valyrias blod.
Valyriska är mitt modersmål.
Obefläckade!
Dräp mästarna, dräp soldaterna!
Dräp varje man som håller en piska, men skada inga barn.
Slå kedjorna av alla slavar ni ser!
Jag är er mäster!
Döda henne! Döda henne!
Dracarys.
Obefläckade!
Ni har varit slavar hela era liv. I dag blir ni fria.
Den som vill gå får gå, och ingen kommer att skada honom.
Jag ger er mitt ord.
Vill ni kämpa för mig? Som fria män?